Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org
Color of Night (Culoarea nopţii) thriller, 1994
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Jur!
Fir-ar să fie!
Nu!
Deci cine crezi că e inamicul?
- Nu, dă-mi un răspuns clar. - Tu eşti inamicul, Capa.
Tu şi tot acest turn de psihoză.
Ştii ce sper? Că Dumnezeu se va supăra...
şi te va îndrepta cu faţa spre iad, unde îţi este locul!
Ok, Michelle.
Înainte să devii îngerul Lui răzbunător şi să mă omori.
Acum, în sfârşit înţeleg. Eşti ca fostul meu soţ.
Crezi că totul e alb sau negru pentru că nu distingi culorile.
Dar Dumnezeu e de partea mea acum.
Ştie că nu sunt ca şi tine.
Păi, toţi suntem la fel, Michelle. Toţi o facem.
Ce facem toţi?
Tindem să ne privim vieţile ca prin gaura cheii.
E o vedere limitată a adevărului.
Deci trebuie să umplem golurile.
- Inventăm lucruri. - Nu înţeleg ce vrei să spui.
Inventezi inamici cu care să-ţi testezi forţa.
Inventezi zei care să te protejeze de acei inamici.
Ce imagine depresivă a vieţii ai!
- Ce porcării! - Cine e inamicul?
Acum ai prieteni. În momentul următor, nu mai sunt.
Pleci de aici şi mă întreb, "Pe cine urăşte Michelle săptămâna asta?"
Încerc să-mi amintesc, şi nu pot.
Nu-mi vine în minte. Ştii de ce?
- Nu. De ce nu-mi spui tu? - Priveşte-te în oglindă, Michelle.
Care oglindă? Asta?
Oricare. Zi-mi ce vezi.
Văd...
reflexia ta peste umărul meu.
Văd...
nu prea sunt lucruri să-mi placă.
Cred că prefer vederea de afară, de fapt.
Michelle!
În regulă, plecaţi de acolo.
Nu vă apropiaţi.
Treci înapoi în maşină!
Încetează.
Michelle.
Dumnezeule!
A fost cel mai roşu sânge pe care l-am văzut, întins pe rochia ei verde.
Şi apoi roşul a dispărut.
Iisuse, Ed. A fost ca o vibraţie a paletei de culori
din iad.
Şi apoi roşul a început să dispară.
Săracul Capa. Vrei să-mi fie milă de tine?
La naiba, da. Nu-i nevoie de Sigmund Freud...
să-mi dau seama că nu vreau să văd culoarea sângelui pacientului meu.
Sunt puţin surprins că ţi s-a întâmplat asta.
Sigur. Mereu ai crezut că sunt un ticălos fără inimă.
Nu chiar, dar a fost o anume aroganţă.
Chiar crezi că eşti responsabil pentru boala ei?
Ai fost doar o mică porţiune din viaţa ei.
Da, aşa e. Aşa e.
Păi, totul e obscur pentru mine, Larry.
Nu pot scăpa aşa uşor de femeia asta.
Păi, mereu ai fost un romantic.
- Ai vreo relaţie cu cineva? - Nu.
Dar sunt încă un romantic.
Nu am pe nimeni cu cine să fiu romantic.
Toate vor fie să se reguleze, fie să se mărite cu mine.
- Nici una nu vrea să mă iubească. - Poate nu vrei să fii iubit.
Ai avut un mariaj fericit odată.
M-a iubit până la moarte.
Ş-apoi a fugit să iubească altul până la moarte.
Desigur...
E altceva aici.
Să negi culoarea roşie înseamnă să negi emoţia.
- Da. - Aşa cum ştii, asta e foarte periculos.
Da, da, Ştiu.
Foarte periculos.
Ştiu că am ceva rupt.
- Şi Ştiu că va dura până să se rezolve. - Eşti un bun terapeut.
Cât timp îi ia unuia ca tine să se ierte?
Ne mai vedem când revin din Los Angeles.
Nu fugi din cauza unui tratament eşuat.
Nu fug, Larry. E doar o excursie în Los Angeles.
În plus, nu pot fugi.
E totul sus, nu?
E o înţelegere. Capul merge cu mine.
Doamnelor şi domnilor, bun venit în Los Angeles.
Vă rog a rămâneţi pe scaune până când avionul ajunge...
Încă o zi de luni în paradis.
Este un neîndemânatic pe drumul 405, care încetineşte circulaţia...
Hei, la ce te uiţi?
Vezi? E un accident. Hei, ce s-a întâmplat?
E rănit cineva? A murit cineva?
Ce faci? Te uiţi acolo şi conduci aici?
Pune pedala pe metal! Măgarule!
- Acvariul e cu el? - E un rechin albastru.
Bine.
33 şi 3 e...
Am simţit un şoc de după?
44, 45.
- 5. - 38. 14.
- 33. - 2.
- 13. - 3.
- 29. 304. - Casey, eşti un tăntălău.
- Lasă-l în pace, da? - 7.
- 8. - Clark.
- Da. - Ai citit ziarul de azi?
- Nu. - Mă-ntrebam câte nenorocite de pagini avea.
- Christoase, am muşcat-o. - 16.
- 4. 47. - Îmi pasă că întârzie.
- Nu pricep. - Şi mie. De ce nu?
Pentru că tatăl lui plăteşte pentru terapia lui.
Decedatul meu soţ plăteşte pentru mine, şi încă îmi pasă.
Incredibil.
Cred c-ar trebui să-ncepem acum. Clark?
- Hei, Bob! - Doamne. Bill.
- Hei. Ce faci? Arăţi minunat. - Sunt bine. Bine, da.
Îmi pare rău c-am întârziat. Am fost blocat în trafic.
- Tocmai vroiam să-ncepem. - Te voi aştepta aici.
- De ce nu vii şi tu? - Ştii, e ultimul lucru care-mi lipseşte...
- Serios. Am nevoie de părerea ta. Haide. - Nu, uite, Bob...
Ăsta e prietenul şi colegul meu, Bill Capa, din New York. Aşează-te acolo, vrei, Bill?
M-am gândit că e interesant pentru voi şi pentru el...
dacă ar lua parte la o şedinţă de-a noastră.
Ce fel de psihiatru eşti?
Sunt axat pe comportamente.
- Calificări? - Ca şi Bob. Am făcut colegiul împreună.
Apoi am dus o luptă ca interni la Spitalul de Boli Mintale Penn State.
- Nimeni nu va fi jignit dacă spui nu. - Nu, Bob.
- Nimeni nu vrea să spună nu. - Iisuse.
- Sunt Sondra. Ce faci, Bill? - Bine, mulţumesc, Sondra.
- Diploma medicală? - Nu. Sunt psiholog...
şi psihoanalist, nu psihiatru.
Diploma e de la NYU.
- Ok, mulţumesc. E bine. - Deci Bill şi Bob. Terapie în doi.
- Serios. - De ce nu începem...
prezentându-ne şi apoi să spunem
de ce suntem fiecare aici.
- Mă numesc Buck. - Foarte macho din partea ta.
Asta e o remarcă anti-bărbaţi.
Sondra? Sondra, de ce nu începi tu?
Bine.
Um...
Mă numesc Sondra Dorio.
Şi...
Mă mărit cu oameni bătrâni, dar...
Sunt singură acum... şi ţin... Păi, eu...
Vrau să fac sex tot timpul.
Dar chiar vreau, sincer să am o relaţie adevărată.
Şi, câteodată fur.
Nu sunt lucruri importante.
Nu e logic. E greu... Ştii, eu... E ok?
- Mulţumesc. - Merci.
- Richie? - Ăsta va fi un eveniment.
Richie!
Ce?
Vrei să-i spui lui Bill câte ceva despre tine?
Nu.
Bine. Nimeni nu o va face. Eu o voi face.
Richie are o problemă de identitate şi o fobie socială...
Şi a promis să nu asculte la căşti în grup... Mulţumesc, Dr. Clark.
- Pentru că ai făcut inventarul. - Sfântul Christopher scoate lanţul.
- Sfântul Michael, domnule. - Aici nu-i vorba de tine!
Ai dreptate. Ştii ce spun eu?
Îmi deschid gura... să vorbesc...
dar nu se întâmplă nimic.
Numai când mă droghez.
N-nu pot vorbi... de aceea... am ajuns aici.
Mai zic că şi... că şi roşesc.
P-poţi s-să repeţi?
Du-te dracu'!
Fir-ar! Du-te dracu'!
Îţi rup căpăţâna!
- Sugaciul naibii! - Ridică-te!
Dă-te de pe mine!
- Buck. - Richie!
E în regulă. Se va întoarce.
- Ce crezi, Dr. Clark? - A fost din cauza a ce am spus?
Eşti un măgar.
- Ştiţi, puţină umanitate. - Amuzant. De comă.
Te distrăm pe cinste, aşa-i?
Nu mai fi responsabil pentru toţi.
- Opreşte-te din linsul rănilor, Sondra. - Ce drăguţ din partea ta.
Buck.
Mi-am pierdut soţia şi fiica.
Şi nu pot trece peste asta. În regulă?
Îmi pare foarte rău. Cum au murit?
Au spus...
Nu pot vorbi despre asta.
Casey?
Sunt Casey Heinz.
Sunt pictor. Locuiesc într-un apartament în centru.
Şi cred că puteţi spune că... am fost răpit de extratereştri.
Poţi să fii o dată serios?
Ursul îşi face treaba vreodată în pădure?
Stai lângă Clark.
Şi apoi aprinzi pădurea?
Mă numesc Clark. Sunt avocat.
Şi am un comportament obsesiv-impulsiv.
Deci care-i problema?
Problema e că dacă tu şi Buck veţi fuma aici...
atunci uşa spre biroul dr. Moore trebuie să fie cel puţin 40 cm deschisă.
Nu suport fumul, ok?
Şi de asemenea aş sugera să vă cumpăraţi o scrumieră...
care absoarbe fumul şi purifică aerul.
Cum de nu faci nimic în privinţa asta, Bob? Costă 9,99 dolari...
iar jumătate din asta e 4,99-punct-5.
- Va deschide uşa. - Unul din voi va plăti 10 cenţi în plus.
- Va deschide uşa. - Voi deschide uşa.
Miroşi ca o scrumieră.
Ştii, dacă nu vei fi mai serios în grup...
- Bună, Richie. - S-a întors.
- Data viitoare când te loveşti de prag...
- Vino şi ia loc. - Bill.
Ce vrei să ne spui despre tine?
Ei bine,
am multe probleme...
iar cea mai mare acum e decolajul, aşa că voi spune pas deocamdată, Bob.
Destul de corect.
E ca o fiică pentru mine.
Ieşim împreună.
E minunat.
Păi, asta-i tot pentru astă-seară.
Ne vedem săptămâna viitoare.
Bravo.
Bill, vin imediat, ok?
- Pa. - Cafea, vreţi?
- Da. - 9.
- Ai citit cartea lui Bob? - Nu.
E chiar excelentă.
"Bravo."
- Mă bucur s-aud că ţi-a plăcut. - Foarte mult.
- Bine. - Noapte bună, Dr. Capa.
Noapte bună.
- În sfârşit singur. - Eşti ok?
Păi, nimeni nu a sărit pe geam, deci poate progresez.
Vrei să bei ceva? Vrei să te regulezi?
Nu.
Şi ce crezi despre micul meu grup?
- Care-i povestea lui Buck? - Cum şi-a pierdut soţia şi fata?
Nu ştiu încă. Nu a vorbit deocamdată.
- Dar Casey? - Spune-mi tu.
Păi, îmi miroase a bani. O mulţime.
Poate un tată abuziv. Cum mă descurc până aici?
10 cu felicitări. Tata plăteşte apartamentul scump din centru...
şi viaţa artistică foarte scumpă atâta timp cât juniorul stă în terapie.
Mi s-a ridicat părul pe ceafă.
Da, sunt un clarvăzător când e vorba de masochişti.
- Pe pariu că-i place să o ia razna uneori. - De unde ştii asta?
M-am născut cu asta. Sunt ca un diapazon.
- Dar Richie? - În principiu nici un caz.
- Periculos? - Volatil.
- Nu te pune cu şoarecele prins în cursă. - Înţeleg.
Sindromul şoarecelui prins în cursă cu recomandarea de a nu te pune cu el?
- Pot să te citez? - Da, poţi.
- Ia notiţe. Te voi testa mai târziu. - Ok, sunt gata.
În regulă, dacă spun schizofrenie, ce recomanzi?
- Nu te pune cu el. - Acum ai prins-o.
O, mamă.
Asta e o singură clădire?
Fir-ar.
Parcă ai trage cu ochiul pe gaura cheii.
Ai o vedere limitată a adevărului.
Ce-ai spus?
Bravo, cred că ţi-a mers foarte bine.
Da.
- După tine, deşteptule. Haide. - O, mamă.
Deci, cum stăm când ne apropiem de 40 de ani?
Suntem într-o formă excelentă.
Chiar într-o formă excelentă.
În sfârşit am divorţat.
Avem ceva bani. Suntem meticuloşi.
- Nu detectez urma unei femei. - Avem o prietenă.
O vei cunoaşte.
E prea tânără pentru tine.
Să ghiceşti mereu care-i clişeul, şi nu vei fi dezamăgit.
Femeia asta nu e un clişeu.
Merci.
- Mă bucur să te văd, Bob. - Şi eu.
- Deci, eşti gata? - Pentru ce?
E greu să vorbesc despre asta.
Foarte greu.
E doar un joc. Un joc dezamăgitor.
De aia am renunţat la practică.
Ţi-ai pierdut religia?
Păi, sigur mi-am pierdut credinţa în scripturi.
Îmi pare rău, amice. Probabil suferi profund.
E o absenţă distinctivă a durerii.
Nu pot simţi durerea care ştiu că ar trebui să o simt acum.
Şi cred că înnebunesc.
Mi-am pierdut cumpătul. Cred că înnebunesc.
Se poate.
Mintea ta e afectată, dar sper că trupul, nu.
- Fac încălzire? - Da.
4 km în ritmul pe care-l impui tu, după care facem 16 km.
- 16 km? - Prea mult pentru tine?
Nu-i destul.
- Eu mă gândeam la 35 km. - Iisuse, Bill, nu te schimbi.
Ce-ar fi să ne dăm pantalonii jos şi să vedem care o are mai mare?
- După aia ne putem întoarce la micul dejun. - N-ar fi civilizat.
- De ce? - Ai fi morocănos.
- Nu au dealuri în New York. - Aşteaptă o clipă.
- Ce? - Aşteaptă o clipă.
Aşteaptă o clipă. Ce-a fost asta?
Ce naiba a fost asta?
- De ce te temi? - Cred că nu-i fixat bine cauciucul.
Nu asta am vrut să spun.
Ce-i cu sistemul de securitate, cu porţile solide, şi cu privirile peste umăr?
- Primesc ameninţări. - Ameninţări cu moartea?
Sunt sigur că e cineva din grupul de luni seara.
- Dar nu ştiu cine. - Adică din cei de seara trecută?
Da.
Mă gândeam că poate tu, cu diapazonul tău, ai vreo bănuială.
Nu bănuiesc pe nimeni, Bob.
Ce te face să crezi că-i cineva din grup?
Numai vreo 12 lucruri. Durează de două luni deja.
E comic cum te prinde după o vreme.
- Ai sunat la poliţie? - Da.
Au spus că dacă ar fi să protejeze fiecare psihiatru din L.A., le-ar trebui o armată.
Dar să-i sun dacă se întâmplă ceva.
Da. E logic.
Da. Probabil totul e o abureală.
- Da. - Dar tu?
Ce-i cu mine?
Ce îi dai unui pacient sinucigaş care deţine totul?
- O paraşută. Am auzit-o deja. - S-a şi aflat, ei?
Haide, bătrânule.
La naiba.
Trebuie să mă cari până înăuntru.
Ştii, ţi-ai pierdut din graţia pe care o aveai.
Da, păi, ştii, practica şi toate cele.
Hei, ce zici de asta? Să Înveţi să Pierzi, de Dr. Bill Capa.
Îmi sună cunoscut.
Le fac scaunele mai mici, nu?
Ne vedem săptămâna viitoare, în regulă?
Plec acum. Vrei să închid când plec?
Ar fi grozav, Barbara.
Relaxează-te.
Barbara?
Nu! Nu!
De ce?
- Te-ai gândit la... - N-am făcut nimic.
- Te rog! Ştii, eşti drăguţ. - Da, şi eu te iubesc.
Relaxează-te.
- Tu eşti Capa? - Da, sunt Bill Capa.
Eşti aici din cauza doctorului mort?
Da.
Am citit ceva legat de şedinţe lunea?
Spune-mi despre acest grup de luni.
Sunt 5 pacienţi în grup.
- Nu-mi amintesc cum îi cheamă acum. - Ca şi 5 săriţi?
Nu. 4 neurotici de diferite grade şi un criminal.
Cel puţin aşa credea Bob.
- Bob Moore? - Bine. Da, Bob Moore.
- 4 bărbaţi şi o femeie. - Exact.
Şi tu ai asistat la o şedinţă, da?
Da.
Deci cine a făcut-o?
Anderson! Asta e civilizaţie, omule!
Ce crezi că e aici, dormitorul tău? Fir-ar!
Cioc! Cioc! Nu intra în biroul meu aşa. Hei!
E o chestie din lumea a III-a.
- Unde am rămas? - Mă întrebai de pacienţi.
Eram pe cale să-ţi spun că nu te pot ajuta. Nu-i ştiu pe aceşti oameni.
Dar eşti profesionist, ca mine. Trebuie să bănuieşti pe cineva.
N-am nicio idee. Mi-ar place să te pot ajuta.
Chiar dacă aş putea, e o problemă de confidenţialitate.
- Confidenţialitate? - Da.
Tu îmi spui mie de confidenţialitate?
La fel ca jurământul lui Miranda.
Dacă un prieten de-al meu ar fi ucis
şi singura legătură între mine şi criminal ar fi Miranda,
ştii ce aş face?
Aş regula-o pe Miranda în fund, ok?
Dar să nu spui nimănui, fiindcă e o problemă de confidenţialitate.
Îmi pare rău.
Nu te pot ajuta. Sunt în Los Angeles de 4 zile.
Locuieşti în casa tipului mort, nu?
- Da. - Poate vine ceva la tine noaptea.
Ştii, vise şi alte rahaturi.
Ce se întâmplă cu pacienţii în astfel de cazuri?
De obicei un coleg se oferă să preia grupul, să continue tratamentul.
Ce drăguţ.
Ca şi cum un vultur moare, iar ceilalţi vin şi îşi iau porţia?
Asta plănuieşti tu?
- Nu. - De ce nu?
- Pentru că nu pot face asta acum. - Sigur că poţi!
Haide. Eşti de-o săptămână în L.A. Deja ai ferma ta privată.
Cât de rău poate fi? E o mişcare inteligentă.
Unde ai fost în momentul crimei, Capa?
Eram în casa lui Bob.
A trebuit să te gândeşti la asta?
Iisuse. Vrei să mă arestezi, lt. Martinez?
- Vrei un avocat? - Îmi trebuie unul?
Eşti în L.A. Toţi au nevoie de unul.
Ay.
Poţi pleca acasă acum. Fă un duş. Şi ţine-ţi gura.
Singurul lucru în favoarea mea e că puţini oameni ştiu ce s-a întâmplat.
Nu vreau ca presa să strice tot ce am.
În regulă, în regulă. Aşteaptă.
La naiba.
- Capa? Capa, eşti acolo? - Da.
- Ce mai faci? - Ce vrei?
Am adus maşina victimei, şi trebuie să percheziţionez casa.
Ai mandat?
Ce-i cu tine? Nu vrei să aflu cine ţi-a ucis prietenul?
- Nu, nu am mandat. - În regulă, intră.
- Deschide poarta. - Da, sigur.
Cum e?
Ai pornit stropitorile.
Dar acum?
Jill. Soţia sa.
- Fosta soţie. - Frumoasă pădurice.
Am să-i spun ce-ai zis.
Sunt sigur că o să însemne mult pentru ea.
Ia te uită ce pat.
Fir-ar.
Toţi se distrează în afară de mine.
- Nu-mi plac armele. - Preferi cuţitele?
- Vreau să-mi faci o favoare. - Ce anume?
Vreau s-anunţi grupul de moartea lui Moore. Eu?
- Da. - De ce?
Păi, poate unul din ei nu va veni.
Sau poate vin toţi, iar atunci îţi vei putea da seama dacă-i ceva în neregulă.
- Nu pot acum. - Tocmai am curăţat biroul.
Vrei să mă ajuţi să-l prind pe asasin? Fii un om bun.
- Ce vrea să-nsemne asta? - Dacă nu le spui tu, trebuie s-o fac eu.
Sunt eu persoana potrivită să le dea vestea la aceşti oameni?
"Ascultaţi, narcise nenorocite. Vi-a murit psihiatrul.
Adică timpul, efortul şi dragostea pe care le-aţi pus în această relaţie s-au irosit.
Va trebui să rămâneţi la fel de duşi ca acu', sau mai rău."
Eşti un om tare sinistru.
În regulă. O voi face.
E mai bine dacă o faci tu.
Nu, ascultă-mă. Nu înţelegi, Gene.
Nu minţi. Dă-i familiei ce vrea.
Nu. Nu, nu înţelegi.
Ce?
Te voi suna eu înapoi.
Christoase.
Hei, eşti în regulă?
Hei!
De ce eu?
Bună. Sunt Rose.
Bună, Rose. Mă bucur că ne-am ciocnit aşa.
Sunt Bill Capa.
Nu am asigurare.
Ştiu că e împotriva legii.
Nu mă da în vileag.
Îţi voi aduce banii, dacă estimezi pagubele, ok?
- De ce nu mă ierţi, ei? - Ai un pix?
Da.
- Poftim. - Merci.
Săracul creier îmbătrânit nu-şi aminteşte numărul de telefon?
Abia m-am mutat aici.
Din New York.
Am scris adresa mea fiindcă nu sunt sigur în privinţa numărului.
Nu ştiu cât timp voi sta acolo...
aşa că poate poate mă suni în următoarele zile.
- Te voi suna. - Pa.
Hei, nu vrei adresa mea?
Ai putea minţi.
Bună.
- Cine nu a venit? - Sondra.
- Unde-i Bob? - Ce s-a întâmplat?
Dacă e în regulă, prefer să vină toată lumea.
- Ea întârzie mereu? - Depinde cu cine şi-o pune.
Îmi pare rău.
Cursurile au durat foarte mult.
Ce cursuri? Cunnilingus avansat pentru femei singure...
sau respiraţie gură la gură pentru plăcere şi câştig?
- Iisuse. Nu o excită. - Unde-i Dr. Moore?
- E ceva ce vreau să vă spun. - Ce?
Păi, care-i problema?
- Da? - Păi, eu...
Încerc să fiu atentă!
Pregătiţi-vă pentru veşti proaste.
De ce?
Bob a fost ucis.
Ce vrei să spui?
- Ce îmi spui? - A fost o crimă.
Era blocat aici în birou vineri seară.
- Aici? - Da, aici în birou.
A fost împuşcat, înjunghiat, bătut? Au vreun suspect? Vreun motiv?
Au trecut 3 zile şi nu ne-ai sunat?
M-am gândit că e mai bine să auziţi toţi odată.
Înţeleg. Deci şi moartea lui Bob e tot terapie în grup. Minunat.
Hei, Bob, merci că ne-ai dat ocazia să fim trişti împreună. Rahat!
- Ce se întâmplă? Trebuie să ştiu mai multe! - A fost înjunghiat.
De câte ori a fost înjunghiat?
Ăsta a fost cel mai bun prieten al lui Bob!
- Chiar ai nevoie de numere exacte acum? - Sondra!
- Ia-ţi mâinile de pe mine. - E ok. E ok.
- Nu are logică! - De multe ori, Clark.
Peste 30 de lovituri. Asta-i tot ce vă pot spune.
N-a fost un hoţ. Asta vi-o spun acum.
- Sunt de acord. - De ce să înjunghii un om de 30 de ori?
Bob... Ar fi făcut pe el dacă îi arătai cuţitul. Ştiţi asta.
- Ce vrei să spui? - Vreau să spun, Sondra...
că trebuie să urăşti cu adevărat acea persoană ca s-o înjunghii de atâtea ori!
Eşti psihiatru, da? Ştii ce fel de putere dau oamenii psihiatrilor.
Păi, poate câteodată le dau mai mult decât vreau.
Este absolut corect.
Un hoţ nu ar sta să înjunghie pe cineva de 30 de ori.
De când eşti tu un expert în jafuri?
Nu e nimeni expert. E furia.
Ce vom face acum? M-mă refer la noi.
- Grupul. - Pariez că Dr. Capa are o idee.
Ce vrea să spună?
Cred că Casey sugerează că eu am un plan de a-l înlocui pe Bob.
- Poate ar trebui. - Nu pot face asta. Nu acum.
- De ce? De ce nu? - Dintr-un motiv sau altul...
sunt mai dat peste cap decât voi.
Am fost nesuferit şi gălăgios mai devreme.
- Are cineva un nenorocit de Xanax? - Am un Librium.
- Gata cu pastilele. - Ar fi o bună idee dacă ai rămâne.
- Cadavrul nici nu s-a răcit încă. - Ar fi o anumită legătură.
Ai fost cel mai bun prieten al lui Bob.
Semeni cu el.
Ar fi fost mai uşor s-aibă încredere în tine.
Ştiu ce fel de forţă poate deveni în vieţile voastre.
Voi... spuneţi lucruri aici.
Lucruri intime pe care nu le-ai spune prietenului tău cel mai bun.
Sunt foarte flatat că vreţi...
Dar adevărul e că voi faceţi asta să meargă.
Aş fi bucuros să găsesc pe cineva să continue asta, dar eu nu pot...
Opinia mea contează?
Aş vrea să te inteb de ce te consideri nepotrivit pentru asta.
Poate că nu îi place de noi.
Nu, nu-i asta, Buck.
De ce nu stai pe ceva?
Acum 6 săptămâni, am vorbit răstit la o pacientă şi ea s-a sinucis.
Sub ochii mei.
Poate că ea făcea asta oricum. Asta spun colegii mei.
Dar nu ştiu.
Îmi pare nespus de rău.
Şi pacienta mea... o chema Michelle...
a sărit pe geamul din biroul meu.
Mult sânge.
Aşa de roşu, şi eu... Şi chiar sub ochii mei...
roşul dispare.
S-a transformat în gri, şi acum nu mai văd culoarea roşie.
Dar, am fost doctorul ei.
Şi am eşuat. Deci nu te pot ajuta.
Nu cred că vreţi pe cineva ca mine prin preajmă acum.
Eu cred că da.
Şi eu.
De ce nu facem o încercare pentru o lună?
Ascultă, dacă ai nevoie... de un sfat legal gratuit...
ştii, în legătură cu afacerile lui Bob, nu ezita să mă suni.
Nu mă ocup de nimeni acum, şi m-aş bucura să te pot ajuta.
Mulţumesc.
- Ai o mărturisire pentru mine? - Nu.
Păi, uneori pierzi, uneori câştigi, nu, Capa?
Poate nu-i un membru la grupului.
Nu! Începe să-i placă deja!
Prietenul tău Bob Moore merita mai multă loialitate.
Hei, ce-i... De ce stăm aici şi ţipăm unul la altul?
Ce-i cu locul ăsta?
Am lucrat la Narcotice, şi veneam aici des.
Probabil am regulat şi/sau arestat jumătate din părinţii acestor oameni.
- E un local frumos. Îmi place. - E logic.
Îmi pare rău că nu am nimic pentru tine.
Ne mai vedem.
- Deci asta e? - Da.
E ceva ce vrei să-mi spui?
- Nu. - Da, e cu 4 uşi, omule.
- Mai bine ai închide grupul. - Cine a spus că n-am făcut-o?
Păi, ai făcut-o sau nu?
Mi-au cerut să preiau grupul, şi nu am putut să refuz.
Mă gândeam eu.
Te vei descurca bine în acest oraş.
- Închide grupul. - Care-i problema? M-ai trimis acolo.
Nu, te-am trimis acolo ca să le dai o veste proastă.
- Scuteşte-mă, vrei, omule? - Nu te-am trimis acolo...
să-ţi cauţi de lucru.
- Haide. - Mi-ai spus că nu poţi.
Păi, se pare că pot.
Dacă-ţi bagi scula într-un butoi cu barracude o dată, poate nu o pierzi.
Dacă o laşi acolo, va fi mâncată până la rădăcină.
Apreciez grija ta pentru scula mea, Hector. Mulţumesc.
Sunt drăguţ din grijă pentru siguranţa ta.
Şi dacă-i unul din ei? Închide-l, ok?
- Nu, nu pot. - Închide-l, chingada!
Nu fi un măgar! Găseşte alţi săriţi pe care să-i exploatezi!
Aceste izbucniri iraţionale, Hector au apărut în copilărie sau la pubertate?
- Dispari din faţa mea! - Sunt în faţa ta?
Interesante cuvinte. Mă vrei în faţa ta?
Eşti căsătorit, Hector?
Dacă vrei să-ţi rezolvi aceste probleme, o voi face la un preţ special.
Preţ special? Ca o muscă la bălegar?
Să te întreb ceva. Eşti daltonist...
sau e abureală care le-o bagi pe gât să le fie milă de tine?
Nu, din păcate, sunt daltonist...
- Ai pus microfoane în birou. - Pentru un psihiatru, eşti greu de cap.
Whoa!
Hei.
- Cine-i acolo? - Bună.
Mă mai ţii minte? D-ra Accident?
Iat-o...
un mic înger dansând în vârful unui ac.
Deci, ai făcut estimările?
Nu.
Wow.
Frumos loc ai aici.
E cam rece, dar are gust, nu?
Da. Şi e ud.
Şi tu, bănuiesc.
Rece sau cu gust?
Deci, cinezi în casă, sau mă scoţi în oraş?
Nu poţi? Deloc?
Nici măcar urme de roz?
Nu poţi spune dacă e o pată sau nu.
Nu pot să văd nici dacă ai ochii înroşiţi.
Serios? E trist.
Deci ştii ceva? Ca respect pentru infirmitatea ta...
nu mă voi mai da cu ruj.
E ceva la mine ce pariez că ţi se pare ciudat, aşa-i?
- Ce anume? - Păi, nu te-am întrebat ce faci.
Aşa e. Pari remarcabil de retrasă.
Păi, din cauză că prefer să ghicesc.
Ştii, chiar mă supăr dacă cineva încearcă să spună înainte să-mi dau eu seama.
Dar şi dacă mi-e ruşine de ceea ce fac?
De ce? De ce ţi-ar fi ruşine că eşti psihiatru?
Cine ţi-a spus că sunt psihiatru?
Păi, eşti?
De unde ştii?
- E felul în care mă priveşti, ştii? - Cum mă uit la tine?
Ai o anume bunătate în ochi.
Dar cred că o foloseşti ca să mă ţii la distanţă.
Ştii, încerci să joci sigur, te uiţi la mine ca la un caz nu ca la o femeie.
Deci şi tu ai un diapazon.
Cred că avem multe în comun.
Se pare că jucăm acelaşi joc.
De ce zici că joc un joc?
Pentru că eşti fata fanteziilor, nu?
Mercurul? Fata care eclipsează o cameră?
Da, asta... este exact ceea ce sunt.
Eşti ceea ce vor ei să fii.
Fără substanţă, fără reguli.
Uşoară ca aerul.
Aşa că picioarele tale nu au atins cărbunii încinşi pe care mergem noi, restul.
Da. Cam la fel...
ca şi cum nu ai vedea roşul?
Da, aşa ceva.
Mă temeam în timpul cinei că vei închiria o cameră aici...
şi ar trebui să decid dacă urc cu tine sus sau nu.
Da, dar asta era o parte din plan. Adică, am vrut. Mulţumesc.
Îmi trebuie un taxi. Taxi!
Nu, hei. Stai.
Ce eşti aşa dură?
Eu am început să cred că poate...
A venit taxiul! Cine a chemat un taxi?
Mă gândesc că mai bine m-ai lăsa să te duc acasă şi să uităm de acest taxi.
Eu cred că mai bine ai rămâne pe loc, fiindcă în starea asta, ai fi arestat.
Ai porni o răscoală.
Dă-mi numărul tău de telefon şi adresa.
De ce? Vrei să cad pe pământ şi să mă ard pe tălpi?
Ce s-a întâmplat cu mercurul şi cu uşurimea aerului?
Zboară pe picioarele ei tinere şi dulci.
Îi face cu mâna o dată.
Pleacă fără să privească în urmă.
- Richie este ceea ce este. - Ce anume este?
S-a născut în spatele unei dubiţe mergând pe Ruta 5 spre un concert Grateful Dead.
Primul sunet auzit de el a fost "Beat It On Down The Line".
- Păi s-ar putea mai rău. - Nu prea.
- De cât timp eşti gardianul său? - De când avea 9 sau 10 ani.
Dar mereu am avut grijă de Richie.
Deci, cu ce te pot ajuta?
Speram că mă puteţi ajuta să-l scot pe Richie de la terapie.
Ştiu că sunt doar fratele său, dar i-am fost şi mamă şi tată...
şi ştiu că pot deveni prea protector, dar...
- De ce vrei să faci asta acum? - Richie are nevoie de normalitate.
Păi, normalitatea...
Normalitatea poate fi interpretată în diferite feluri.
Richie practic a fost crescut de stat. Lucrătorii sociali, psihiatrii...
l-au forţat în această psiho-servitudine.
El e cel mai simpatic puşti pe care îl vei cunoaşte, dar crede că e handicapat.
Nu-i corect.
Păi, are probleme legale.
Richie a fost obligat de tribunal la tratament.
Orice puşti intră în belele. De-aia am nevoie să mă ajuţi să-l scot din belele.
Ştii, Dale, e greu de spus când cineva simte durere...
- Dar vreau să ştii... - Dacă Richie simte durere...
atunci simt şi eu durere.
Aproape la fel ca el.
Mi-aş dori să ne daţi o Şansă.
Lasă-mă să verific starea lui Richie.
Apoi îi voi suna pe cei ce se ocupă de asta.
Merci. Merci, Dr. Capa.
- Apreciez asta. - Cu plăcere, Dale.
Fie ridici greutăţi, fie lucrezi cu mâinile.
- Da, fac mobilă. - Serios?
Da, i-am făcut biroul ăsta lui Bob, să-i amintească de New York.
- Nu zău? - I-am spus biroul Chrysler.
- Chrysler. - I-ai văzut patul?
Bună. Sunt Casey.
Nu pot răspunde la telefon acum, aşa că lasă un mesaj. Merci.
Casey, sunt Bill Capa.
E aproape amiază.
Tatăl tău mi-a trimis un cec pentru şedinţele tale cu Bob.
Să trimit cecul înapoi sau vrei să continui?
Anunţă-mă, ok?
Cred că vreau să continui.
Târfă!
Te-am făcut târfă!
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
Îmi pare rău.
Idiotule!
Hei! Hei!
Ajutor! Rahat!
La naiba!
Bună!
Nu mă întorc în New York, ai auzit? Aici rămân!
Ale naibii facturi.
Capa!
Perfect! E chiar perfect!
Ca un poliţist! Nu apari când e nevoie de tine!
Ce-am făcut acum?
Cineva a pus un şarpe cu clopoţei în cutia poştală, Hector!
Un şarpe cu clopoţei.
- M-ai speriat ca naiba afară. - Eu te-am speriat?
Ce naiba faci aici?
Aş avea nevoie de înţelepciune profesională.
- Sunt flatat. - Toţi din grup au un alibi.
Cu excepţia lui Casey.
Zice c-a stat singur în apartament.
Da?
- Ce înseamnă asta? - Ce zici de Casey?
- E un băiat bun. - Eşti un măgar, Capa.
- Să analizăm expres asta, Hector? - Da, da, da, da, da.
- Haide. Cine e omul nostru? Ajută-mă. - Tu eşti poliţistul.
- Află. - Ştii ce cred eu?
Cred c-ai fost tu. Pari a fi în stare.
Aşa e. Da, am vorbit cu oamenii care v-au cunoscut.
Toţi au spus că era o competiţie ciudată între voi.
Da, aşa e. Era.
Recunosc asta. El mergea în sus...
- Şi eu mergeam în jos. - Inclusiv...
Te-a zăpăcit.
Ai văzut toate episoadele din Columbo, nu?
Cine e?
Bună. Sunt eu, Rose. Cu accidentul.
E o fată prea tânără ca să ai accidente cu ea.
Iat-o că vine.
Uşoară, alunecând din cer...
purtând o rochie cu o culoare nedeterminată.
E roşie, săracul de tine.
Mulţumesc.
M-am gândit. Poate ar trebui să văd un psihiatru.
I can recommend someone.
I feel better already.
- God, I missed you. - This time you won't miss.
God!
I want you to get dressed up. Get dressed up. All right.
I want to get dressed up.
Right now?
You're not eating.
Don't you like my food?
I'd like your food five inches to the left.
Okay.
But if you don't like this...
I have something else for you.
Yeah, okay.
I think it's ready.
It's a miracle. I found it.
Here he is. Richie Dexter.
Legal guardian: Dale Dexter. That's his brother.
Kids were put under care, let's see, about six years ago.
- Zice de ce? - Abandon, abuz.
Copiii au fost trimişi la...
Dr. Niedelmeyer în Pasadena.
Un psihiatru pentru copii.
Richie avea 12 ani. Nu avea părinţi adoptivi.
Se pare că doctorul s-a retras doi ani mai târziu.
Apoi am pierdut urma copiilor până recent.
Ce vrei să spui prin "pierdut urma"?
Ca şi pe radar. Acum e acolo, apoi dispare.
Hei, uite. Asta e aripa sufletelor pierdute.
Copiii din L.A. din anii '90.
250.000 de cazuri, şi mai sunt două în Capătul holului.
Nimeni nu-i ca fostul tău soţ!
- Asta-i sigur. - Asta-i sigur.
Ok, ok, ok. Iat-o.
- Sondra, e aşa de frumoasă. - Nu-i superbă?
Ştiu. E incredibilă. Uite ce de plase.
şi tipul care se holba la tine în magazin era aşa nostim.
Cred că trebuia să iau una pe verde.
Luxoasă!
Ce crezi?
Cred că eşti frumoasă.
- Eşti sigură? - Da.
- Vino şi trage-mi fermoarul. - Bine.
Bine. E prea strâmtă.
Mulţumesc.
Trebuie să-mi găsesc alt soţ.
- Îmi trebuie bani. - Cine are nevoie de ei?
- Mi-ai văzut cerceii? Drăguţ! - Da, îi am eu.
Dumnezeule.
- Îmi plac. Nu-s drăguţi? - Sunt superbi, da.
- Încearcă-i pe ai tăi. - Bine.
Ce-i acum?
- Sondra, ce-i? - Mi-e ruşine.
De ce?
Din cauza felului în care mă priveşti.
Sondra.
- Bărbaţii te privesc aşa? - Nu.
Da.
Dar e diferit.
Ştii, Sondra, nu trebuie să fie diferit deloc.
- Mai bine ai răspunde. - Alo.
Bună.
Bine.
Antrenorul meu vine la 2:30, dar e...
Da. Serios? Bine!
Iată-te!
Ok, ok. Ne vedem într-o clipă!
Pa.
- Cine era? - Analistul meu!
- Vine în vizită. - Ce face?
- Dumnezeule. Vine aici. - Sondra, merci.
- Merci fain! Nimic! - Care-i problema? Ce?
Dacă nu ştii, credeam că vom petrece o după-amiză plăcută împreună...
- Poate chiar şi cina. - Păi, putem. Nu-ţi fă griji.
Nu te supăra. Poţi sta aici.
- Serios. - Nu înţelegi, aşa-i?
- Nu. - Nimeni nu te apreciază ca mine.
- Lumea te foloseşte, şi tu nu-ţi dai seama. - Nu fi supărată.
Aşa mai merge. Ciao.
Dumnezeule.
- Bună, Sondra. Cineva m-a lăsat înăuntru. - Bună.
- N-am dat buzna. - Nu.
- Era prietena mea, Bonnie. Da. - Bonnie. Da.
- Te rog, intră. - Mulţumesc frumos. Mulţumesc.
- E frumos aici. Da. - Crezi? Mulţumesc.
Multe lucruri frumoase. Artă de calitate.
De ce ai venit aici?
Păi, simt că am de recuperat mult cu fiecare dintre voi.
Şi ştiu că eşti foarte apropiată de Richie.
Şi mă întrebam dacă îmi poţi spune orice să mă poată ajuta...
- Să-l înţeleg mai bine. - Richie... e puiul meu.
Fratele lui, Dale crede că puiul ăsta...
- Trebuie scos de la terapie. - E o nebunie!
Şi eu cred că e o greşeală.
Dale e un bastard periculos.
Dar se pare că ţine mult la Richie.
E o gaură neagră în viaţa lui Richie până acum un an.
Ţi-a spus vreodată de vreun Dr. Niedelmeyer?
Nu prea am ce spune.
Richie e ok. E drăguţ.
Ştii că a fost molestat când a fost copil?
Nu, n-am ştiut asta.
- Se lipeşte peste tot. - E la modă.
Adică plăteşte bine.
Cel puţin, ştii, poţi scrie o carte, ajungi la Oprah.
Ne-a dat un spectacol în grup.
Crezi că Richie are o latură violentă?
Să trecem la subiect.
Richie nu l-a ucis pe Bob Moore.
Ştii... e chiar urât.
Să te strecori aici...
căutând după sânge pe mâinile altor oameni...
pretinzând că ajuţi pacienţii?
- Crezi că nu-mi pasă de Richie? - Richie n-ar răni o muscă!
De ce nu îţi întorci privirea spre o persoană periculoasă.
De ce nu îţi întorci privirea spre o persoană care putea s-o facă!
- De ce nu îţi întorci privirea spre Clark! - Clark?
Clark! Clark!
Clark e un viclean, mincinos, josnic fiu de căţea...
care pretinde că e o fiinţă delicată!
L-am auzit urlând într-o seară la Bob.
Mi s-a ridicat părul pe ceafă!
Oricum...
sper să-l prăjească...
pe cel ce a făcut-o, şi să îl ţină mult timp acolo.
Şi apoi... Şi apoi să se ardă o siguranţă.
Apoi s-o ia de la capăt.
E antrenorul meu.
Trebuie să plec.
Trebuie să deschid uşa.
- Ăsta e antrenorul meu, Chris. - Bună.
Pa pa.
N-am chef să ridic greutăţi azi.
- Bine. - Să facem altceva.
Hei! Magazinul lui Dale Dexter e aici?
Scuză-mă.
- Bună. - Ai mers la casă?
Da. Nimeni nu era acolo.
Aş fi sunat înainte, dar nu am numărul tău de telefon în dosarul nostru.
Nicio problemă. Deci te-ai hotărât?
După Dr. Niedelmeyer, Richie şi-a luat alt psihiatru?
Nu. Nu, ne-am mutat.
Richie a mers la şcoală.
- Totul era bine. - Păi asta-i problema, Dale.
M-am uitat la Richie şi nu pare totul în regulă.
Văd un copil la limită.
O persoană primeşte un glonţ în cap.
Câteodată îl lasă acolo fiindcă acolo va paraliza persoana.
- E Richie. - Care-i glonţul?
Orice a fost, am îndepărtat problema.
- Vrei să vorbim despre asta? - Nu.
Nu mai deschide rănile închise. Lasă demonii să se odihnească.
Dacă sapi împrejurul lui Richie, îţi va exploda în faţă.
- Crezi că-i violent? - Nu cu mine.
Cred că faci o greşeală, Dale.
Nu-i momentul potrivit să-l scoţi pe Richie din terapie.
Dacă nu mă placi, să-i aducem pe altcineva. Iisuse Christoase!
Voi sunteţi toţi la fel.
Da.
- D-na Niedelmeyer? - Da.
Bună, sunt Bill Capa. Sunt doctor.
- V-am găsit prin Institutul Psihiatric. - Ce agil sunteţi.
De fapt, mă întrebam dacă pot vorbi cu dr. Niedelmeyer.
Soţul meu a murit anul trecut.
Dacă te face să te simţi mai bine, a suferit mult.
Păi, oricum, m-a făcut să mă simt mai bine.
Tratez un tânăr care i-a fost pacient pe când era copil.
Numele lui este Richie Dexter.
- De ce nu mă laşi în pace? - Aş vrea să vă întreb câte ceva.
- Pleacă de-aici altfel chem poliţia! - Doar câteva întrebări.
- D-nă Niedelmeyer... - Pleacă de-aici!
58. Acum, dacă nu greşesc, săptămâna trecută erau 59 de cărţi pe raft...
şi săptămâna asta sunt doar 58 de cărţi, aşa că...
Clark, care-i situaţia cu scrumierele?
3. Nu 4, cum e recomandat.
Sunt 3 scaune şi 5 canapele asortate.
- Bine, să începem. - Un copil emoţionant.
Astăzi mi-ar place să ne concentrăm la cel mai provocator şi interesant subiect.
- Sexul. - Mai mult sau mai puţin.
Relaţiile romantice principale din viaţa noastră sunt deseori un simptom de boală.
Mă bucur că mi-am luat pantalonii din cauciuc.
Facem mereu aceleaşi alegeri nevrotice de fiecare dată când alegem un nou partener.
Deci... dacă aţi avea puteri magice...
dacă aţi avea o listă cu dorinţe şi aţi putea să vă schimbaţi partenerul...
Sondra, ce ai schimba la el?
Ce s-a întâmplat? Ce lipseşte?
- Acum? - Vrei să te gândeşti?
Şi-a uitat Rolodex-ul.
Scuze.
Păi, nu am pe nimeni în viaţa mea acum.
Ultima relaţie s-a dus pe apa sâmbetei.
Dacă îţi place sexul, un bărbat crede că ţi-o pui cu toată lumea.
- A fost gelos. - Aşa e.
Şi eram ca şi aurul.
Păi, sunt mari şanse ca el să se fi culcat cu altele...
şi să-şi proiecteze fantaziile şi dorinţele asupra ta.
Tipul ăsta avea o proiecţie mare, şi nu şi-o putea ţine în pantaloni.
Oricum, am o prietenă. Mă face să râd.
O listă de dorinţe.
- Aş vrea... să fie bărbat. - Destul de corect.
Casey, ce ai pentru noi?
Păi am cunoscut fata asta acum o lună.
Am pictat-o în cel mai mic detaliu.
E cel mai bun model văzut de mine. Nu are inhibiţii deloc.
- Face orice îi cer... - Sunt convins.
Aşa e, Buck. Dar aici apare problema.
E ceea ce vezi dincolo de piele
când studiezi profund o persoană, ca un artist.
Văd o frumuseţe transcendentală ce depăşeşte imaginaţia mea.
Ce simte pentru tine femeia asta?
Crede că sunt sfârşitul ei fiindcă am talent.
Dar, ce-i talentul? Loveşti un tomberon,
iar din el ies artişti ce mor de foame, nu?
Dar ea este unică.
Şi, cred că e dragoste, ştiţi?
Şi, um...
Nu ştiu ce să fac în privinţa asta.
Crezi că te iubeşte?
- Nu. Nu. - Îţi pasă, Casey?
Nu ştiu. Nu ştiu.
E romantic. Îi place suferinţa.
Poate fiind ceea ce sunt nu am de ales.
- Foarte bine, Casey. E bine. - Sunt de acord.
- Buck, tu ce ai pentru noi? - Nimic în comparaţie cu asta.
Nu e un concurs.
Hei, vrei să împarţi scrumiera?
Merci mult. Las-o baltă.
Dacă vrei să ne oferi ceva, oferă scrumiera.
Am ceva în viaţa mea, ceva nou.
Ştiţi, e tânără.
Păr roşcat, 1.70 m, 50 de kg.
Frumoasă foc. Ne întâlnim în weekend-uri.
Nu cred că s-ar culca cu un bărbat decât dacă ar fi măritată cu el.
Altceva mai vrei să ne spui?
Nu o deranjează culoarea gri.
E fragilă... ştiţi?
Parcă mi-ar aluneca printre degete.
Două persoane pe carele-am iubit, au murit.
N-am crezut că voi mai putea simţi ceva.
Bine, Buck.
Richie. Tu cum stai?
Eu nu am nicio relaţie.
- Îl am p-pe fratele meu. - Bine. Vrei să vorbeşti despre el?
I-îşi face griji pentru mine.
Şi el m-mă iubeşte.
Dar eu... Aş vrea să nu mă iubească...
Aşa de tare... câteodată.
Aş vrea s-să trăiesc mai din plin viaţa.
Şi ştiu că toţi de aici cred că sunt homosexual, dar n-nu sunt.
- Şi n-nu vreau să fiu. - Ce ai vrea să fii?
Aş v-vrea să fiu f-femeie.
Ai fost la vreun doctor?
Da.
- Deci următorul pas e ciopârţirea. - Mulţumesc, Buck.
- Altceva mai vrei să ne spui, Richie? - Nu.
Foarte bine.
Bună, Clark. Ce ai schimba la partenerul tău?
Cred că voi spune pas... astăzi.
Scuză-mă.
Crezi că vei spune pas astăzi?
Nu crezi că astfel trădezi grupul?
Noi stăm toţi aici şi ne dezvăluim cele mai intime gânduri...
şi tu vei spune pas astăzi?
Păi, Sondra, am micile mele probleme...
- Dar nu văd cum e treaba ta... - "Micile tale probleme"?
- Să decid când spun grupului şi când tac. - Înţeleg.
Zâmbeşti.
Ăla e un zâmbet? Crezi că-i amuzant?
Uită-te la tine.
Uită-te la părul tău.
Cine crezi că eşti?
Te crezi un dar Dumnezeiesc pentru femei?
Să-ţi spun ceva. Eşti un nimic.
Nimic, doar o superficială şi rigidă self-protective, anal laş!
- Şi îţi spun eu care sunt problemele tale. - Taci, taci!
Târfă încurcată!
Şi dacă vrei să ştii, am pe cineva în viaţa mea!
Eu, o gaură neagră, total neatractivă!
Poţi s-o mai spui o dată.
Du-te dracu'! Toţi să vă duceţi dracului!
Asta numeşti tu "eşecul tratamentului"?
Păi, nu e o pierdere totală. A plecat fără să spună tot.
- Haide! - Hei, aici! Loveşte!
Deci destul de curând numerele relevante nu au fost de-ajuns.
Trebuia să ştiu toate numerele irelevante...
ca şi numerele păgânilor din fiecare depoziţie.
- Deci ai fost concediat. - Da.
Ca efect.
Obsesiv-impulsiv. Probleme medicale.
"Te rog nu te mai întoarce."
Îmi cer scuze pentru izbucnirea din grup.
Ţi-o tragi cu Sondra, aşa-i?
Sunt foarte legat de Sondra. Mai mult, poate. Sondra e...
o femeie foarte plăcută, dar...
Şerveţele. Ciorapi.
CD-uri puse în raft fără carcase.
Tigăi cu grăsimea întărită pe ele.
Tampoane demachiante.
Dumnezeule, tampoane demachiante folosite de femei.
Lenjerie intimă atârnând în baie. Gumă mestecată în scrumiere.
Am făcut o listă.
Sunt 22 de obiecte ce nu le-am putut suporta.
Probabil e greu să găseşti pe cineva care să fie la nivelul tău de curăţenie.
Am găsit pe cineva.
Femeia asta crede că sunt dezordonat.
E perfect. Vine, pleacă.
Nici nu-i simt prezenţa, cu excepţia mirosului şters de parfum.
Drăguţ.
Şi ce crede Sondra despre această femeie?
Priveşte.
Sondra a încercat să facă asta hainelor mele, în timp ce le purtam,
cu un cuţit de măcelărie în mână, ţipând.
A doua zi s-a întors, făcând asta hainelor prietenei mele.
Mi-e frică să stau în preajma acestei femei.
Alo?
- Alo, sunt Bill Capa. - Hei, scârbă.
Uită-te în jur. Nu mă vezi? Sunt în maşina roşie.
Ai rahat în ochi sau în creier, Dr. Cap-Sec Capa.
Maică-ta ştie că ai scăpat de la casa de nebuni?
Să-mi sugi "jucărioara", cretinule, după ce îmi sugi scalpul, doctore.
Fir-ar să fie!
Du-te dracu'!
- Rahat. - Christoase!
Du-te dracu'!
Ieşi... Tu...
Ieşi dracului...
Hei! Vrei să mori!
Vrei să mori?
Ţi-am spus să nu te bagi.
Hei. Ce faci? Mulţumesc.
Era să ucid pe cineva acolo.
Maşina aia s-a urcat direct pe şine.
Christoase, omule. E un sentiment ciudat.
Ca şi adrenalina, nu? Viteza e ceva adevărat, nu?
Vezi? Eşti genul meu de om!
Vrei s-auzi ce am aflat despre faimosul tău grup?
Da, sigur. Mai suport puţină durere.
Păi, soţia lui Clark a divorţat de el după ce a pus-o sub tratament intensiv.
Ce-a făcut? A vărsat vin pe covor?
Apoi Sondra şi-a înjunghiat tatăl cu un cuţit şi o furculiţă.
Probabil lua cina.
Unul din soţii ei a murit din cauze supra-naturale.
Probabil a pierdut multe fluide.
Şi puştiul acela, Richie.
Acel Richie a fost arestat pentru droguri şi Casey îşi urăşte tatăl...
aşa de tare încât a aprins casa. Şi ce crezi despre asta?
Cred că e bine. Trebuie să înveţe să se afirme.
Hei, casa e înconjurată.
Ieşiţi cu mâinile sus şi cu picoarele depărtate!
- Ce naiba e asta? - La mulţi ani, Hector!
Hei, Martinez, haide afară! Avem ceva pentru tine!
- Martinez, la mulţi ani! - La mulţi ani!
# For he's a jolly good fellow For he's a jolly good fellow #
# Which nobody can deny Which nobody can deny #
# For he's a jolly good fellow For he's a jolly good... #
- Dacă ştiam că e ziua ta veneam mâine. - Şi eu.
# Estas son las mananitas #
# Que cantaba el Rey David #
Oy. Oigan, ivengan a buscar el cake!
Mai bine ţi-ai lua tortul!
Toată lumea înăuntru!
Cum de nu ai zis nimic de Buck?
Nu am găsit nimic despre el.
Ai venit într-un moment nepotrivit.
Putem intra, să nu stăm în ploaie?
Ia loc.
Nu-mi plac armele.
Rahat!
- Ploua aşa în acea noapte? - Da.
Conduceam... eu, soţia mea, fiica mea.
Tipul ăsta vine dând din mâini, "Stop!"
Deci încetinesc.
Soţia mea spune, "Nu, nu aici, Buck.
E un cartier rău famat. În plus, fata doarme în spate."
Şi am spus, "Ce cartier rău?" Aşa că am oprit.
Niciodată n-am ajuns la cealaltă maşină.
Auzeam focurile de armă, dar ochii nu-i puteam deschide. Eu...
O, mamă!
Ploaia m-a adus aici. E o ploaie apăsătoare.
Şi sunt pe trotuar, şi m-am târât...
şi m-am ridicat şi...
Erau două gloanţe laterale, în capul soţiei mele...
şi un singur glonţ în inimă la fiica mea.
Iisuse, Doamne!
Iisuse.
Aveau 31 de dolari.
Ploaia mă deprimă de fiecare dată.
- Au aflat cine a făcut-o? - Nu.
Cred că a fost un fel de răzbunare pentru ceva.
Dar e o poveste lungă.
Ofiţer Anderson. Cu ce te pot ajuta?
Sunt Dr. Bill Capa. Ţi-aminteşti de mine?
Da, da. Cazul uciderii lui Bob Moore.
- Trebuie să vorbim. - Sper că te trezeşti la 6:00 A.M.
Bine.
Hei.
Salut. O zi grea?
Te servesc cu ceva?
Nu? Bine.
Am uitat de asta!
Cum ai ajuns aici?
Ultima dată când am fost aici, am furat cheia. A fost lângă uşă.
Ce-ai făcut în privinţa alarmei?
- Nu m-am gândit la asta. - Nu a pornit?
Nu.
Am făcut vreo greşeală?
Eşti cu cineva în maşină?
Nu, fir-ar, nu-i nimeni în maşină!
Oamenii sunt ucişi pe-aici!
Tu umbli de parcă ai fi în Disneyland! Dacă ţi s-ar întâmpla ceva?
M-am gândit că ar fi o surpriză plăcută, asta-i tot.
Nu te bucuri să mă vezi.
Aşa îmi exprim eu bucuria.
- Îmi pare rău. - Îmi pare rău.
Îmi pare rău. Dragă, îmi pare rău.
Asta e o surpriză foarte plăcută.
Serios.
Îmi pare rău.
Nu îmi voi mai asuma un asemenea risc.
De ce nu rişti să-mi dai numărul tău de telefon.
Christoase, Capa!
Nu-mi pot permite oameni care să taie liniile telefonice.
Încerc să conduc o afacere aici.
General Patton comes out of the foothills.
He's in the swamp. He's in the deep abyss.
And now... He's having a problem.
Este în Alpii Elveţieni, doamnelor şi domnilor.
Fire one. Fire...
O lovitură directă! Flota noastră este împiedicată.
- Da? - Pleacă.
- Cum stă submarinul? - Hei, hei, te rog.
- Trebuie să dorm. - Eşti un laş.
- Trebuie să mă trezesc... - Eşti un laş.
- Trebuie să mă trezesc la 6 dimineaţa. - Eşti un laş.
Nimeni nu mi-a spus că Buck e unul din pacienţii tăi.
- Nimeni, ca Martinez? - Exact.
Acelaşi "nimeni" nu mi-a spus că Buck a fost poliţist.
Al naibii Martinez.
E un gunoi cu care nu vrei să te pui.
- Dar Buck? - Hei, uite, trebuie să promiţi...
că dacă îţi spun ce ştiu despre ăsta, rămâne între noi doi.
Şi nu ai auzit de la mine, ok? 2, Angelo.
- De ce? - De ce?
Pentru că poliţiştii sunt nişte pui de lele, nu-i aşa, Alex?
Măgarul naibii.
Nu vreau să-mi petrec restul carierei fiind enervat de superiori, ok?
Bine.
Martinez i-o trăgea soţiei lui Buck.
- Sfinte Sisoe. - Da. Amândoi erau la narcotice.
Şi tipii ăştia de obicei stau împreună ca muştele pe rahat...
deci cine ştie de cât timp se întâmpla. Oricum, într-o zi, a aflat.
În secţie, au avut o ceartă în faţa tuturor.
Două zile mai târziu, soţia lui Buck e împuşcată.
Iisuse Christoase! A fost o investigaţie?
Fireşte că a fost o investigaţie.
Martinez a fost suspect. Buck a fost suspect.
Nimeni nu şi-a imaginat că Buck o iartă. O vreme, jumătate din secţie era suspectă.
- Ce crezi? - Cred că Buck şi Martinez au avut inamici.
Asta a fost răsplata pentru amândoi.
Bună, sunt Casey.
Nu pot răspunde la telefon acum, dar vă rog lăsaţi un mesaj.
Casey, e Bill Capa. Am primit mesajul tău şi, sigur, pot astăzi.
- Eşti acolo? - Hei!
Ce naiba faci aici?
Alo? Ascultă, Casey, păreai puţin supărat.
Aşteaptă-mă, ok?
- Stai Lasă-mă să răspund? Nu? - Voi trece în această dimineaţă.
- Deci ne vedem în 30 de minute. - Păi, crezi că poţi s-o faci în 30?
Casey!
Iisuse Christoase.
Casey!
Hei!
Casey!
Rahat!
- Îmi place cântecul ăsta. - Ştiu.
- Vreţi să dansaţi fetelor? - Da. Mergem la o petrecere.
- Bună. - Bună...
Păi, scuzaţi!
Ce faci?
Ce... Nu!
Nu! Nu!
# Out all night Lady did #
# When nobody else would #
# Lady did And she did it real good #
# Once was not enough #
Sondra, hai!
# Tell me, Katie What would your mama say #
Mă duc să schimb muzica.
Sondra, vino aici. Vino aici. Dumnezeule!
Dumnezeule!
- Ăştia sunt vecinii tăi! - Fac asta tot timpul.
- Stai. Priveşte! Nu! - Te vor vedea!
- Nu cred! - Asta e partea!
Dumnezeule!
Crede-mă, se ştiu regula.
Nu mai pot privi.
N-am văzut nimic.
Sondra, hai.
Ador acest cântec.
Da.
Sondra, prin geam! Priveşte!
- Ce fac acum? - Nu pot să-mi dau seama.
- O vor face? Nu! - Dumnezeule!
Se va întâmpla acum.
Îmi pare rău.
şampanie.
Nu, nu, Sondra. Nu pot.
De ce? E minunat.
- Sondra, sunt o piază rea. - Nu. Ne putem lăsa baltă.
Nu.
Nu sunt cine crezi că sunt.
Doamne, iubesc pe cineva şi totul se destramă.
- Îmi pare rău. - Nu se prăbuşeşte cerul peste noi.
- Ba da. - Nu.
Să scoatem prostia asta din capul tău. Aşa.
Îmi place părul tău castaniu.
Cine e?
M-am întors.
Iat-o cum vine. Purtând un rucsac în spate...
arătând mai tânără decât este.
Cade în braţele lui.
Şi s-au sărutat.
Doamne.
Mă bucur că eşti aici.
N-am ştiut dacă o să fii acasă.
Nu trebuie să plec până diseară.
Da?
Deci, ce culoare au sfârcurile mele?
Doamne.
Să fie normal aşa, tot timpul.
O, Doamne, asta e mai mult decât normal. Mult mai bine decât normalul.
Mă înnebuneşte asta, atâta tot.
Nu te cunosc... cine eşti, cu ce te ocupi...
dacă eşti în siguranţă, când vii aici.
Tu ai toată puterea.
Eu doar stau aici şi te aştept.
- Serios? - Da.
Adică se mai întâmplă diverse lucruri, dar la departamentul aşteptări eşti tu.
- Soţia lui Bob. - Fosta mea soţie.
- E drăguţă. - E dusă.
Doamne.
Am uitat că e mort.
Arăta aşa de tânăr aici. Doamne, când au fost făcute?
- Acum 10 ani. - Serios?
Ai ceva mai recent?
Poate. O clipă.
Nu ştiu de ce le-a ţinut ascunse aici, doar poate pentru că...
avea o poză cu soţia sa goală, care mă face să cred...
ca relaţia lor nu era terminată, cum pretindeau ei.
- Nu ştiu cine-s aceşti oameni. - Nu. E morbid.
Nu mai vreau să văd. Să mergem afară.
Să pretindem că e duminică. Da? Vrei?
Un pacient a murit noaptea trecută. Crimă.
Ce?
Un pictor.
- Casey. - Ai fost acolo?
- Puţin mai târziu. - Ce ai văzut?
N-ai vrea să ştii.
Mai am o jumătate de oră până la întrunirea grupului. Mă duc să fac un duş.
- Vei fi ok aici? - Da.
Rose.
Rose! Rose!
Rose! Iisuse!
2ASB...
2ASB185. 2ASB185.
2ASB...
185.
Dobitoc prost! Ăştia dau orcui permisul!
5 şi 6 sunt 31.
7, 7, face 45.
Şi atât va rămâne, 45, şi de fiecare dată când numeri, va fi 45.
Şi apoi asta e 5, şi cu asta e 50. Şi cu 9 e 59.
Acum asta-i ciudat. Foarte ciudat. Sunt din nou 59.
- Ce? - Păi, săptămâna trecută...
erau 58 de cărţi pe rafturi unde mereu sunt 59 de cărţi...
iar săptămâna asta sunt din nou 59, aşa că eu nu...
Care, Sondra?
N-am citit nici una. Serios.
M-am simţit rău când am ajuns acasă. Nu m-am putut stăpâni.
- Care, Sondra? - Van Gogh. Dar nu am citit-o.
- Sincer, promit! - Ce am făcut?
"Am avut dreptate în legătură cu ameninţările din grupul de luni.
Acest ciclu al durerii. Victima de ieri devine monstrul de mâine.
Astăzi e ziua cea mare."
Bună.
Bună, Bill.
Bună, Buck.
Casey nu va veni astă-seară, aşa că putem începe.
E tipic. Rahat!
- Buck, eşti în regulă? - Nu e treaba ta.
- Nu mai suport cearta asta. Serios. - Mi-ar place să începem, dacă se poate.
Aş vrea să-mi cer scuze faţă de grup şi faţă de Sondra.
Tot ce-aţi zis săptămâna trecută în grup a fost adevărat
şi de-aia mi-am pierdut cumpătul.
Tânăra domnişoară de care v-am spus săptămâna trecută...
acea relaţie s-a terminat.
Fără motive şi fără speranţă. Doar m-a sunat...
şi mi-a spus, şi asta a fost tot.
"Calea socială, lipsa restrictiilor care ţin
un caracter normal la un loc, pot deveni orice.
Amoralitatea o eliberează de perfectul universal.
Un fermecător cameleon cu coadă de scorpion."
Recunoaşteţi careva această femeie?
Dumnezeule!
Asta e prietena mea. Asta e Bonnie.
Dă-mi aia!
- Asta e Bonnie a ta? Da? - Da. Da.
Asta e cea cu care ne-ai plictisit?
Asta e cea care te salvează?
- Partenera de cumpărături? - Taci.
- Cea care te face să zâmbeşti? - Taci!
- Ce-a care-ţi doreşti să fie bărbat? - Ce vrei să spui, Buck?
- Asta-i Bonnie? Aşa-i? - Aşa e, asta e.
- Aşa e, Aşa e. - Sondra...
asta e Bonnie a mea.
Minţi. Minţi!
Nu te cred!
Lasă-mă să văd.
- La naiba A! - Păi, da, desigur.
Asta e femeia despre care vorbeam eu. Asta e Bonnie a mea.
- Fir-ar, Buck! Nu fă asta! - Hei, Hei, Hei!
- Mă minţiţi! De ce mă minţiţi? - Nu te mai purta ca...
- Ca un copil emoţional! - Al naibii copil!
- Ai inventat toate astea! - Nimeni nu a inventat...
- Şi încetează! - Încetează!
Încetează! Strici fotografia!
- Vreau să-ncetezi! Ticălosule! - La naiba!
Ai emoţiile unui copil!
- Calmează-te, şi încetează... - Unde-i fotografia?
Cum, în numele lui Dumnezeu...
aţi ieşit toţi cu aceeaşi femeie şi nu aţi ştiut?
N-aţi avut nicio idee?
Inclusiv tu, d-le Psihoanalist nenorocit?
Ca să nu mai zic de Bob Moore...
care probabil a făcut această fotografie în faţa acestui scump tablou al său.
Voi suna la Cartea Recordurilor să o treacă pe femeia asta în carte.
Şi voi avea grijă ca toate numele voastre să fie incluse...
ca să vă bucuraţi toţi de glorie.
Păi, ar trebui să ştii ceva despre împărtăşire, Hector?
Tu şi Buck probabil aţi împărţit momente tandre împreună...
discutând despre soţia ta, nu?
- De ce nu mi-ai spus adevărul? - Ce adevăr?
De ce nu mi-ai spus că Buck a fost poliţist...
ca să nu mai zic suspect într-un caz de crimă?
- Nu ţi-am spus, fir-ar. - Pentru că...
Nu sunt pacientul tău, şi nu trebuie să-ţi spun nimic!
Aşa e, nu trebuie să-mi spui nimic! Nu-mi spui nimic, aşa-i?
- De ce nu-mi spui adevărul? - Ieşi dracului de aici!
Un singur lucru adevărat! Poţi face asta, Buck?
- Ştii să-ţi alegi femeile, ştii asta? - Ştiu că nu poţi...
- Sac plin de rahat ce eşti! Nu poţi! - Ascultă.
După ce-a murit soţia mea, am vrut să-l ciopârţesc! Nu! Ajunge!
Dar mi-am dat seama că amândoi am iubit-o. A devenit un fel de legătură între noi.
Nu-i aşa, Hector? Nu? Hector!
Iisuse, Doamne! N-am avut Şansa să o iert.
Deci l-am iertat pe el.
În regulă!
Ajunge cu grupul de luni!
Acum avem o suspectă cu un tatuaj pe fund şi fără adresă.
Acum poliţia are nevoie de ajutorul vostru.
Ce ştiţi de maşină?
A notat careva numărul de înmatriculare?
- "Numărul de înmatriculare"? - Nici nu am...
Păi, nu m-am gândit să-l scriu.
- Bun venit înapoi în L.A., d-ră Brown. - Merci. Pune bagajele în camera mea.
Dr. Ashland din New York cu o convenţie psihiatrică.
Dr. Ashland? Din clubul de sănătate.
Nu cred că ea are probleme sociale.
Păi, atunci ce zici de ceva simplu de genul personalităţii multiple?
Ai căzut într-o capcană.
Nu te simţi bine. Ea nu se simte bine.
Şi pentru tine, e ca o legătură.
Ea s-a purtat ca şi cum e singura cale să aibă o viaţă.
Sau vieţi.
- Chiar vrei s-o vezi, aşa-i? - Da, vreau.
Într-un mod neprofesional?
În toate modurile.
Eu nu am diapazonul tău magic.
Tot ce ştiu e că doi oameni sunt morţi şi ea pare un excelent suspect.
Bill, somonul merge înapoi în amonte să se împerecheze şi apoi moare.
- Şi la fel fac şi bărbaţii. - Asta fac eu?
- Anderson, am nevoie de ajutorul tău. - Hei, omule, ce faci?
Stăteam într-un restaurant seara trecută, şi mă uitam pe geam...
privind o femeie cum încearcă să iasă din parcare chiar în faţa mea.
- O femeie frumoasă? - Fermecătoare.
Oricum, imediat după, a spart farul maşinii mele.
- A plecat, nu? - Nu cred că şi-a dat seama ce-a făcut.
Dar ai vrea s-o cunoşti?
În regulă, o să văd ce pot face. Ai numărul de înmatriculare?
- Da. Merci. În regulă. Merci. - Sigur.
Fir-ar!
- Ar trebui să te împuşc! - Am venit să îndrept lucrurile.
- Deci îndreaptă-le, gură-spartă! - Tocmai am vorbit cu Bill Capa.
Acest număr de înmatriculare s-ar putea să aparţină doamnei misterioase.
D-na Niedelmeyer!
Sunt eu, Dr. Capa din nou.
- Lasă-mă-n pace! Pleacă de-aici! - Am nevoie de ajutorul dvs., vă rog!
- De ce oare mă torturezi astfel? - D-nă Niedelmeyer, vă rog!
Am nevoie să mă ascultaţi!
- Prietenul meu a fost ucis. Înjunghiat... - Ieşi din casa mea!
- De 38 de ori în piept! - Pleacă!
Alt pacient a fost omorât! Cred că eu urmez!
- Pleacă! - Nu am unde să plec, d-nă Niedelmeyer!
- Ce îmi ascunzi? Ce anume? - Nimic.
- De ce nu-mi spui adevărul? Lasă telefonul. - Chem poliţia!
- Pune telefonul jos! - Te rog!
Ce fel de creatură eşti tu? Nu ţi-am făcut nimic.
- Pacientul meu Richie e implicat... - De ce naiba faci gluma asta oribilă?
- Dacă m-ai ajuta... - Richie Dexter e mort!
S-a sinucis acum 4 ani.
De ce?
Pentru că el n-a suportat ce-i făcea soţul meu.
S-a spânzurat cu cureaua.
Avea 12 ani.
N-am ştiut!
De unde era să ştiu?
Nimeni nu a ştiut.
Dar familia?
El e păstrat viu de fratele său, Dale.
Dacă Richie Dexter trăia astăzi, avea 16 ani.
A mai avut o soră, Rose.
Richie.
Iisuse Christoase!
Ce ţi-a făcut?
Ceea ce am meritat.
N-n-ar trebui să fii aici. Pleacă de lângă mine.
Richie!
Richie...
Trebuie s-o văd pe Rose.
Am nevoie de ea.
Pleacă de lângă mine, te rog! Vei înrăutăţi lucrurile!
- Unde-i Dale? - Nu ştiu, dar se va întoarce!
Nu ştiu unde e.
A fost ideea ta să devii Richie?
Nu! Nu!
S-a întâmplat pur şi simplu.
Ce? Ce s-a întâmplat, Rose? Te rog.
- Trebuie să ştiu. - Când Richie a murit...
Dale a îngropat corpul şi apoi mi-a spus "Richie, vino aici."
Şi eu i-am spus "Mă numesc Rose!"
M-a plesnit aşa de tare că nu m-am putut ridica.
Şi m-a pus să mă îmbrac în aceste haine...
şi mi-a făcut lucruri ce m-au făcut să nu mai vreau să fiu femeie.
- De atunci am devenit Richie. - Ce s-a întâmplat cu Rose?
După o vreme, am uitat de Rose.
- Apoi Richie a fost prins. - Şi a trebuit să vin în grup.
Ei erau lumea noastră.
- Erau familia noastră. - Apoi? Rose a început să revină?
Nu! Rose era prea speriată, aşa că a apărut Bonnie.
- Bonnie a fost prima. - Dragă.
Ajută-mă, te rog!
Iisuse! Dumnezeule!
Iisuse Christoase!
Iisuse!
Ticălosul ăla nebun!
Doamne!
Rose!
Pleacă de lângă mine!
Rose, vino înapoi! Richie, las-o în pace!
Nu mai ies deloc.
Rose. Haide.
Şi apoi te-am cunoscut pe tine şi ceaţa a început să se ridice.
- Serios. - Ştiu. Haide, să mergem.
Să mergem. Aşa. Haide.
Vino aici.
Aşa. Să ne mişcăm.
- Înapoi! - Nu! Nu, Dale, nu!
- Înapoi! - Dale, nu!
Limbă rapidă, lent în gândire.
Mortal, doctore.
Mortal.
Bună, Dale.
Narcisă nenorocită. Pune jucăria aia jos.
Pune-o în cutia cu scule. Acum!
Am gloanţe de calibru 45 în pistolul ăsta!
- Ce faci aici, Martinez? - Nu te bucuri că am venit?
Anderson te-a dat de gol! Asta se întâmplă când te crezi mai deştept decât un poliţist!
Hai să fie asta lecţia psihică a zilei!
Fugi!
- Fugi! Pleacă de acolo! - Nu! Nu!
Fugi!
Fugi! Fugi!
Să mergem!
Nu! Ieşi!
Haide! Haide!
Fiu de căţea!
Chiar ai făcut-o, nu?
- L-ai ucis pe fratele tău. - Nu!
L-ai lăsat pe bătrânul Niedelmeyer s-o facă.
Nu, l-am salvat!
- Ştiai ce se va întâmpla... - N-am ştiut!
- Din cauza a ce ţi s-a întâmplat înainte! - Vrei să taci dracului?
Puteai să-ţi salvezi fratele, dar el s-a sinucis.
- Taci dracului din gură! - Ai eşuat, Dale.
Şi ai făcut-o pe Rose să devină Richie!
Eşti tare deştept.
- Bob Moore era deştept, dar am oprit asta. - Da, într-adevăr.
Cum l-ai ucis pe Casey, Dale?
De ce voi psihiatrii sunteţi la fel?
Nu vă puteţi lua mâinile de pe noi.
Mereu înghiontiţi şi împingeţi?
De ce ai făcut-o, Dale?
Pentru că târfa aia de Rose, a început să se furişeze afară...
jucându-se ca Bonnie, făcând modeling seară de seară.
Christoase, Bill, se uita direct la ea...
îl recunoaştea pe Richie în grup.
Păi, cred că l-am ratat pe Niedelmeyer...
dar sigur l-am avut pe Bob... foarte bine.
Şi acum...
Te voi tăia bucăţele şi îţi voi jupui pielea.
- Inspiraţia nebuniei, Dale. - Tirania normalităţii, Bill.
Richie.
Mă numesc... Mă numesc Rose.
Nu! Nu!
Nu!
Rose!
Rose...
Întoarce-te! Rose!
Rose! Opreşte-te!
Rose!
Aşteaptă!
Rose!
- Nu! - Pentru numele lui Dumnezeu, nu sări!
- Rose! - Nu!
Rose! Opreşte-te!
- Nu! - Nu.
Nu!
- Aşteaptă! - De ce?
Rose! Nu! Opreşte-te, te rog!
- Stai acolo! - E prea târziu.
Am mers prea departe. Nu mai pot da înapoi.
Dacă tu sari, sar şi eu! Jur pe Dumnezeu!
- Jur pe Dumnezeu. - De ce ai face asta?
Te rog, vino aici. Nu vreau să mori.
Dă-mi mâna. Asumă-ţi acest risc! Nu rişti nimic dacă mori.
- Haide. - Capa.
Haide.
- Nu... - Nu!
Capa!
Nu!
Haide.
Hei! Ascultaţi, narcise nenorocite!
Aveţi de gând să mă lăsaţi să atârn aici toată noaptea, nu?
Daţi-mă jos, fir-aţi voi să fiţi!
Aduceţi şi nişte Band-Aids!
Haideţi, narcise nenorocite! Scoteţi-mă de aici!
Traducerea şi adaptarea MARIUS VOICU POP
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
# You and I #
# Moving in the dark #
# Bodies close #
# But souls apart #
# Shadowed smiles #
# Secrets unrevealed #
# I need to know #
# The way you feel #
# And I'll give you everything I am #
# And everything I want to be #
# I'll put it in your hands #
# If you could open up to me #
# Can't we ever #
# Get beyond this wall #
# 'Cause all I want #
# Is just once #
# To see you in the light #
# But you hide behind #
# The color of the night #
# #
# God save me # # #
# #
# Everything I am # # Everything I am #
# And everything I want to be #
# Can't we ever get beyond this wall #
# 'Cause all I want #
# Is just once #
# Forever and again # # Ever and again #
# I'm waiting for you #
# I'm standing in the night #
# But you hide behind #
# The color of #
# The night #
# #
# Please come out from the color of #
# The night #
Hey! You gonna spend the night up there?
You and little Miss Fender Bender?
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org